Dakle, u pismima koje mladi, ratoborni sekretar Jedinstvene socijalističke partije šalje uvaženoj starini Filipu Turatiju, njenom najuglednijem predstavniku, treba potražiti ono što je ostalo od njegovog borbenog duha, to su pisma u kojima Mateoti obećava da neće ustuknuti ni korak, u kojima žali zbog nasedanja drugova na slatke obmane novih moćnika, u kojima njegova surova moralnost hvata za gušu oslabljenu moralnost partije koju naziva „svinjcem“, u kojima pred nenormalnom privlačnom moći Benita Musolinija formuliše tačnu dijagnozu: „Nismo ni dovoljno nepošteni, ni dovoljno naivni da bismo vam se priključili“.